REISEN TIL INDIA
Første gang i India, miss Quested?
- Første gang utenfor England. - Jeg misunner Dem.
Det er Marabar-hulene, ca. tre mil utenfor Chandrapore.
De har ikke returbillett sammen med Mrs. Moore?
Jeg blir trolig værende.
Gi oss beskjed litt snart hvis De ombestemmer Dem.
Merkelapper, klistremerker, billetter.
De skulle få en interessant tur. Visekongen er om bord.
Dårlig gjort av Ronny ikke å møte opp.
- Det er 160 mil. - Vi har da reist 800 mil.
"Ikke mer enn to annas hver."
Victoria Station.
Mrs. Moore?
Jeg er Mrs. Turton. Min mann er oppkreveren.
Vi gav billettene til den indiske herren.
Distriktssjef i Chandrapore. Ronnys burra sahib. Du må være Adela.
Tilgi oss! Vi har hatt en anstrengende dag.
Vi ville bare ønske dere velkommen i folden.
Vi må ta en drink senere. Når dere er kommet til hektene.
- De møtte visst Ronny i Lake District? - Ja, det stemmer.
Vi har få hemmeligheter her, og jeg en uhelbredelig romantiker.
Miss Quested var der med sin tante, og jeg var der med Ronny.
Ronny gjør en glimrende jobb. De vil bli stolt av ham.
Han er blitt en ekte sahib. Akkurat den typen vi trenger.
Vi gleder oss til å treffe noen av deres indiske venner.
Sant å si har vi ingen omgang med dem.
Selv om de utvilsomt har all verdens dyder.
Øst er øst, Mrs. Moore. Det har med kultur å gjøre.
Kan Ronny virkelig ha blitt en sahib?
Det kan hende.
Det er derfor du er her. Du vil tidsnok oppdage det.
- For et gyselig kvinnemenneske. - Ja...
Best vi legger oss til å sove.
Hei, mor! Hvor er Adela?
Dette er ikke til å tro.
Anthony tar seg av bagasjen. Beklager, men jeg er med i mottakelseskomiteen.
Beklager. Vi måtte ta imot ham.
Jeg ante ikke at han var så betydningsfull.
Pass opp!
Det var Turton.
McBryde. Da han kom, sa Hamidullah at han var en grei kar.
Men de blir likedan, alle sammen. Jeg gir en engelskmann to år.
- Kvinnene er verre. - Jeg gir dem 6 måneder.
- Ronny? Er det et lik? - Ja. Beklager. Vi er snart fremme.
Hvorfor bruker vi tid på engelskmenn?
Fordi vi beundrer dem. Det er problemet.
I morgen kveld...
Engelskmenn...
- Ja, her er vi. - Riktig trivelig.
Er det Marabar-fjellene?
- Med hulene? - Det er vel det.
Dere får en travel dag i morgen. Kom, så tar vi en kopp te.
God natt, mor.
- Ja? - God natt, kjære.
Etter å ha hørt bevisene finner jeg Dem skyldig i henhold til paragraf 415 -
- og dømmer Dem til to måneders tvangsarbeid.
De kan føre fangen ned.
- Nå, hvordan gikk det? - Vi må ha sett alt.
Kirken, sykehuset, krigsmonumentet, kasernen. Mr. Hadley var svært grundig.
Storartet! Og nå til klubben.
Agurk...
Livet gir oss sjelden det vi vil ha i det rette øyeblikk.
Eventyr forekommer, men ikke til rett tid.
Dr. sahib. Når skal vi få Dem giftet bort?
Jeg har nok forpliktelser.
Vi ber den arme mann på middag, konsulterer ham som lege, og likevel...
Det skulle bare mangle.
Dette burde hjelpe. Og jeg gjentar: Drikk ikke vann rett fra springen.
Kok det!
Og nå kan vi spise. Selim!
Hvorfor må du alltid mase om ekteskap?
Han sender nesten alt han tjener til barna. Hva mer kan du be om?
Dette kom nettopp fra major Callendar.
Jeg skal melde meg hjemme hos ham snarest.
Og sykkelen har punktert.
- Majoren dro for en halvtime siden. - Gav han ingen beskjed?
Mrs. Leslie, det er en tonga. Kom!
- Det er vel i orden? - Her må man ta det man får.
Klubben. Til klubben, sa jeg. Hvorfor kjører han ikke?
Jeg gjør opp i morgen.
Kan De...?
Det er en moské! De har ikke rett til å være her.
- De skulle ha tatt av Dem skoene. - Jeg har tatt dem av.
Da ber jeg om unnskyldning.
La meg være.
Hvis jeg tar av skoene, har jeg vel adgang?
Selvsagt.
Men få damer bryr seg med det. Særlig hvis de tror ingen er her.
Gud er her.
Gud er her! Så vakkert. Tør jeg spørre om navnet?
Mrs. Moore.
Jeg gikk fra klubben.
De oppfører en kjedelig operette jeg har sett i London. Det var så varmt.
De bør ikke gå rundt alene.
Det er skumle typer her. Og leoparder og slanger.
- De går jo alene. - Jeg er vant til det.
- Vant til slanger? - Jeg er lege.
Slangene våger ikke bite meg.
- De er visst nettopp kommet? - Ja. Hvordan vet De det?
Måten De snakker til meg på.
Iblant har jeg sett et lik flyte forbi fra Benares. Men ikke så ofte.
- Og det er krokodiller. - Krokodiller? Så fryktelig!
For en fryktelig elv.
For en praktfull elv.
Tillat meg et spørsmål: Hvorfor kom De til India?
For å besøke min sønn. Han er dommer her.
Nei, vår dommer heter Mr. Heaslop.
Han er min sønn like fullt. Jeg har vært gift to ganger.
- Og Deres første mann døde? - Ja. Min andre også.
Da er vi i samme båt.
Er dommeren alt De har av familie?
Nei. Jeg har en datter i England. Fra mitt andre ekteskap. Stella.
Hun er kunstner.
Jeg har også en sønn og datter. Vi er virkelig i samme båt!
De heter neppe Ronny og Stella.
Nei, Akbar og Jamila. De bor hos min svigermor.
- Og Deres kone? - Hun døde da hun gav meg en sønn.
Jeg har aldri møtt en engelsk dame med et så elskelig ansikt.
Det er best jeg går tilbake.
Hadde jeg vært medlem, kunne jeg bedt Dem med.
Indere har ikke adgang.
God aften.
- Hva har du bedrevet? - Jeg skal fortelle det senere.
Jeg hadde et lite eventyr og så månen i Ganges.
Mrs. Moore og miss Quested. Ta en drink. Ta to drinker.
Min kone er på scenen. Ronny gikk inn for majoren. En blindtarm.
Den indiske assistenten uteble. Det straffet seg.
Synd med forestillingen. Hva kan vi gjøre for dere?
Mr. Turton, jeg brenner etter å se noe av det virkelige India.
- Fielding. Hvor er det virkelige India? - Prøv å treffe indere.
- Hvem er det? - Rektor på colleget.
Som om man kunne unngå å se dem.
Jeg har knapt snakket med en inder siden vi kom.
Hvis De vil treffe våre ariske brødre, kan vi ha et bridge-selskap.
Ikke kortspillet.
For å bygge bro mellom øst og vest.
Vi har alle typer: hinduer, muslimer, sikher, sågar en parser.
Plikten kaller, Molly.
Tenk at det kom så mange. De avskyr det like mye som vi.
Hyggelig at dere kunne komme.
Si at jeg skulle ønske at jeg kunne deres språk.
- Vi kan litt av Deres. - Milde måne. Hun forstår.
- Piccadilly, Hyde Park Corner. - Rotten Row.
Marble Arch.
- Hun kjenner Paris også. - De passerer Paris på veien.
Min eneste trøst er at Mrs. Turton snart vil nyte sitt otium -
- i en villa i Tunbridge Wells.
Hvem er det Adela snakker med?
Fielding. Rektor på colleget.
Jeg forstår ikke at man kan be gjester uten å behandle dem skikkelig.
De og Mr. Turton er de eneste som har vært hyggelige.
- Det gjør meg skamfull. - Ja, det er pinlig.
Jeg misunner Dem samværet med indere.
- Vil dere møte noen, lar det seg ordne. - Så hyggelig. For oss begge.
Vi har en gammel hindu-professor som vet alt om reinkarnasjon.
Kanskje kan han overtales til å synge.
- Kjenner De en doktor Aziz? - Bare av omtale.
- Mrs. Moore sier han er sjarmerende. - Da ber vi ham også.
Uff. Den er til ære for Mrs. Turton.
Det er den mest unaturlige tilstelning jeg har opplevd.
Ja visst er det unaturlig.
Jeg skjønner ikke hvorfor dere er så uhøflige.
- Vår oppgave er ikke å være høflige. - Hva skal det bety?
Vi er i India for å håndheve loven og bevare freden.
Jeg er ingen misjonær eller sentimental sosialist. Jeg er bare embetsmann.
Vil dere at jeg skal ofre min karriere?
Miste den makt jeg har til å hjelpe dette uopplyste folket?
Du snakker om makt.
Hele denne tilstelningen er en oppvisning i makt og hovmod.
Gud satte oss til verden for å elske og hjelpe vår neste.
Ja, mor.
Mr. Fielding?
- Mr. Fielding? - Hei! Er det doktor Aziz?
- Ja, jeg kommer visst for tidlig. - Helt i orden. Slå Dem ned.
Kan jeg virkelig det? Meget elskverdig av Dem.
Mr. Fielding? Jeg har lenge ønsket å treffe Dem.
Jeg har hørt mange ganger om Deres hjertelag og omgjengelighet.
Og jeg har sett Dem i basaren.
Mr. Fielding? Før De kommer ut, gjett hvordan jeg ser ut.
Skal vi se. De er omkring 1,75 meter.
- Ikke verst! - Jeg kan se Dem gjennom vinduet.
Pokker!
- Noe galt? - Kraveknappen løsnet.
- Ta min. - Har De en til overs?
- Bare et øyeblikk. - Ikke hvis De bruker den.
- Nei, nei! I lommen. - Ingen har med ekstra skjorteknapper.
Jo, alltid... For alle tilfellers skyld.
Her er den.
Mange takk. Og god dag!
Sitt ned mens jeg kler meg ferdig. Hvis De ikke tar anstøt.
Jeg har alltid trodd at engelskmenn holdt rommene sine så ordentlige.
Det kommer to engelske damer for å hilse på Dem.
- De kjenner den ene. - Jeg kjenner ingen.
Ikke Mrs. Moore? Og miss Quested?
- En gammel dame? - En ung dame. Som vil se India.
De er kommet.
- Jeg ba også filosofiprofessor Godbole. - Den uutgrunnelige bramin?
Håper maten er grei. Han er jo ortodoks.
Det må ha vært en liten audienssal i gamle dager.
Husker De bassenget i moskeen? Kom og se.
Takket være våre dyktige keisere kommer det samme vannet hit.
Mine forfedre elsket vann. Vi kom fra ørkenen, fra Persia og Afghanistan.
Overalt anla vi fontener og hager og...
Godbole. De kjenner dr. Aziz. Våre nye gjester er Mrs. Moore og miss Quested.
- Jeg visste ikke at De var her. - Vi må snart inn i skyggen.
Vannet virket svalende.
Mrs. Moore. Foretrekker De teen servert inne eller ute?
Dr. Aziz, jeg undres om De kan forklare en skuffelse vi opplevde i dag.
- Vi har kanskje opptrådt krenkende. - Tør jeg spørre hva det gjelder?
Et indisk par vi møtte i klubben forleden, skulle hente oss i morges kl. 9.
Vi ventet og ventet. De kom ikke. Enda de utsatte en tur til Dehli.
- Ikke tenk på det. - Det gjør jeg jo.
Kan hende de skammet seg over sitt hjem.
Høyst sannsynlig.
- Jeg hater mysterier. - Vi briter gjør det.
Jeg liker mysterier. Men jeg liker ikke rot.
Mysterier er bare et fint ord for rot.
- Dr. Aziz og jeg vet at India er et rot. - Helt enig.
Det blir ikke noe rot når dere besøker meg.
- Det ville være forferdelig hyggelig. - Ja visst. Hva er adressen?
Jeg har en bedre idé.
La meg invitere dere på en utflukt til Marabar-hulene. Det blir så fint!
Man blir fraktet med jernbane 2000 fot over sletten.
- Hulene er et av Indias underverker. - De har et visst ry.
- Hvor mange huler er det? - Jeg er ikke helt sikker.
- Jeg har dessverre aldri vært der selv. - Min gode mann.
- Har De sett hulene, professor? - Ja visst.
Kan De si litt om dem?
Med glede.
Bare noen få er blitt åpnet. Kanskje sju eller åtte.
Det er en inngang.
Innenfor denne menneskeskapte inngangen er det et rundt kammer.
- Stort? - Ikke stort.
- Men sikkert svært hellig? - Nei, nei.
Utsmykket?
De er alle like. Tomme og mørke.
Det må være noe som gjør dem så berømte.
Sant nok.
Nå vel. Mr. Fielding, jeg skulle gjerne se meg om på skolen.
Ikke bli med, Adela. Du er ikke glad i institusjoner.
Første gang jeg så Mrs. Moore, var det månelyst.
- Jeg trodde hun var et gjenferd. - En meget gammel sjel.
Professoren mener i hinduisk betydning. En som har vært her mange ganger.
Er Mrs. Moore en reinkarnasjon?
Fortsett, professor.
- Det er en komplisert filosofi. - Men med enkle ord?
Med enkle ord: Livet er et hjul med mange eiker.
En uavbrutt syklus av liv, fødsel, død, gjenfødelse...
Til vi når nirvana.
- Jeg laget en dans av filosofien. - Danser De, professor?
Adela?
Ronny. Hils på professor Godbole og...
Hvor er Fielding? Og mor? Hva i all verden er det du gjør?
De er på skolen. Vi spiser vannkastanjer.
Nei takk. Nå går vi.
- Vi kan ikke bare gå. - Det er helt i orden.
Den turen blir det ikke noe av.
Som den fadesen i morges. Han glemmer hele invitasjonen.
- Så du at kraven krøp opp i nakken? - Jeg liker dr. Aziz.
Aziz var staset opp fra topp til tå, men uten kraveknappen.
Typisk inder. De hulene ligger langt fra stasjonen.
- Har du vært der? - Nei, men jeg vet alt om dem.
Jeg liker ikke denne evinnelige kranglingen.
Vet ikke hvorfor jeg blir så opphisset. Jeg skulle ta dere med på polo-kamp.
Jeg må hvile. Du og Adela kan gå.
Ronny... Jeg har noe å si deg.
Det er viktig.
Ronny.
Jeg har kommet fram til at det ikke blir noe ekteskap.
Du lovte meg ikke noe giftermål.
Men det var helt riktig av deg å komme.
Nå oppfører vi oss svært engelsk. Jeg antar det er i orden?
Siden vi er engelske, er det vel det.
- La oss kjøre en tur. - Burde vi ikke dra tilbake?
Jeg syns vi må si det til din mor.
La oss vente litt. Jeg vil ikke plage henne igjen.
Dessuten skal dere på den ekspedisjonen.
Hvorfor foreslo du en sånn utskeielse?
- For å unngå å be dem hjem. - Det hadde du alt gjort.
Nå må alle hjelpe til. Min kone sørger for tallerkener, kniver og gafler.
Og så alkoholen. Whisky-soda til Mr. Fielding. Portvin til damene.
- Mat. Englendere spiser mye. - Og professor Godbole?
Han spiser enda mer. Grønnsaker, frukt og ris.
Tilberedt av en bramin. Er det kjøtt der, kaster han opp.
- Engelskmenn kan spise får. - Til og med skinke!
Skinke? Skulle jeg servere skinke?
Engelske damer kan ikke sitte på bakken.
- Du må ta med bord og stoler. - Du trenger tjenere. Og transport.
Hulene ligger langt fra stasjonen.
Jeg var på stasjonen. Toget går før daggry.
Da må du gardere deg mot forsinkelser. Det er best å overnatte der.
- Hva var det? - Det skjer alltid før en varmebølge.
- Kaffe? - Nei takk. Jeg går til sengs.
Jeg vet at jeg gjorde en latterlig figur i dag.
Jeg følte meg usikker, og jeg er lei for det.
Pent sagt. Takk, kjære!
Jeg hadde ingen rett til å dirigere dere.
Se India hvis dere vil og hvordan dere vil.
Man lager for mye styr omkring ekteskapet.
Århundre på århundre med kjødelige omfavnelser.
Vi er fremdeles like langt fra å forstå hverandre. God natt.
- Adela. Alt vel med deg? - Selvsagt.
- Er det hendt noe? - Nei...
Jeg tar tilbake det jeg sa på polo-kampen.
Å, Ronny! Jeg er så dum!
Rart, men jeg føler meg helt rolig.
Ingenting er forandret? Jeg føler meg helt normal.
Ingenting er bedre enn det.
Det er sikkert sant.
- Beklager at jeg har vært så vanskelig. - Tenk ikke på det.
Det skyldes vel til dels dette landet og de underlige omgivelsene.
Mener du at mine problemer har med India å gjøre?
India tvinger oss til å stå ansikt til ansikt med oss selv.
Det kan være temmelig foruroligende.
Det må være svært kaldt i England.
Nå må vi gå inn igjen. Og du må danse med Ronny.
Det vil fungere som en kunngjøring.
Hassan!
- Det blir en varm dag. - Din berømte varmebølge.
Gå i forveien, dere to.
Gratulerer! Vi har nettopp hørt den gode nyheten.
Mr. Fielding. Jeg er doktor Lal.
Jeg har sett til doktoren på major Callendars ordre.
En smule feber, kanskje. Værforandring.
- Du må skynde deg å bli frisk. - Ja. Det er snakk om kolera i byen.
Det er alltid snakk om kolera.
- Hallo? Kan jeg komme inn? - Mr. Fielding? Ja, vær så god!
- Hamidullah. - Snilt av Dem å komme.
Står til med pasienten?
Det er så snilt av deg å besøke vår venn.
- Vi er dypt rørt. - Han liker ikke sånne fraser.
Og han trenger ikke tre stoler. Han er ikke tre engelskmenn.
Er De virkelig syk?
- Major Callendar sa vel at jeg simulerer. - Gjør De det?
Det varme været kommer. Jeg har feber.
Sett dere, alle sammen!
Mr. Fielding. Tillater De et spørsmål?
Det er ikke vondt ment. Vi er glad for å ha Dem her.
- Men hvorfor skal England styre India? - Urettferdig spørsmål.
- Jeg trenger en jobb. - Det gjør kvalifiserte indere også.
Jeg kom først.
Og jeg er lykkelig over å være her.
- Hva med de som ikke er lykkelige her? - Kast dem ut.
Indere sier også det.
Mr. Fielding?
- Hva gjør De her ute? - Vær så snill og kom tilbake.
Her ser De Østens berømmelige gjestfrihet.
Se på det svineriet!
Se på fluene!
Se på de avskallede veggene!
Dette er mitt hjem, der De blir fornærmet av mine venner.
Det var fortjent. Best De legger Dem igjen.
- Så må De gå. - De skulle hvile.
Jeg kan hvile hele dagen, takket være dr. Lal. Major Callendars spion.
Callendar stoler ikke på noen. Sånn er han bare.
Gid De ikke var hans underordnede. Men det er De.
Sånn. Prøv å sove litt.
Før De går... Kan De åpne den skuffen under klokken?
Det er en grå mappe.
Den, ja. Åpne den.
Det var min kone.
De er den første engelskmann som har sett henne.
Legg henne vekk.
Jeg vet ikke hvorfor De viser meg den æren, men jeg setter pris på det.
Hun var ingen velutdannet kvinne. Ikke engang vakker, men jeg elsket henne.
Legg henne bort. De ville ha sett henne i alle fall. Hvorfor ikke?
Jeg tror på purdah, men jeg hadde kalt Dem bror.
- Hadde hun trodd Dem? - Selvfølgelig ikke.
Legg henne bort. Hun er død.
De fikk se henne fordi jeg ikke har noe annet å vise fram.
Mr. Fielding? Hvorfor er De ikke gift?
Damen jeg likte, ville ikke ha meg.
Det er lenge siden. Før krigen.
- Har De ingen barn? - Nei.
Unnskyld at jeg spør... Har De barn født utenfor ekteskap?
Da vil navnet Deres dø ut.
- Det er slikt vi orientalske ikke forstår. - Det er for mange barn i verden.
Hva med miss Quested? Hun er svært sympatisk!
Det går nok ikke. Hun har nettopp forlovet seg med dommeren.
Ingen miss Quested til Mr. Fielding.
Hun er ikke vakker og har knapt bryster. Kanskje bra nok for en dommer.
Men til Dem skal jeg skaffe en dame med bryster som mangoer.
Ikke si noe, men jeg tok sykeperm og drog til Calcutta. Der er piker...
Jeg skal si til majoren at De fort kviknet til.
Be gutten hente hesten. Han forstår meg ikke.
Jeg sa at han ikke skulle hente den. Nå skal De få gå.
Den Marabar-turen blir skrekkelig dyr.
- Skal jeg hjelpe Dem med å avlyse den? - Nei, nei! Alt er ordnet.
- Jeg får vite datoen i morgen. - Fint! Vent ikke for lenge.
Hassan!
Så dere kom likevel. Jeg var redd... Så snilt!
Beklager, men jeg er aldri i form så tidlig om morgenen.
- Alt dette er da ikke til oss? - Alle mine venner hjalp til.
Jeg tror ikke vi trenger Deres tjener.
- Så skal vi alle være muslimer sammen. - Anthony... Jeg liker ham ikke.
- Du kan gå nå. - Herren påla meg å bli.
Fruen bad deg om å gå.
Herren sier: Hold deg nær damene hele formiddagen.
Vær så vennlig å gå.
- Hva er den til? - En overraskelse. Vent og se. Kom!
- Dere reiser på purdah-vis. - Det blir en ny opplevelse.
Hvor er Mr. Fielding?
Engelskmenn kommer aldri for sent til toget.
- Mr. Fielding! - Jeg beklager så meget, Aziz.
- Mr. Fielding, De har ødelagt meg! - Godboles bønner tok aldri slutt.
- Hopp! - Nei!
- Jeg trenger deg. - Beklager, Aziz. Det går ikke.
Vi kommer etter. På en eller annen måte.
- Vår ekspedisjon er en katastrofe! - Tøv! Nå er vi alle muslimer.
Søte Mrs. Moore!
Gå tilbake til kupeen. De gjør meg helt svimmel.
Stakkars Aziz! Vi må få tak i en bil. Vet du om noen?
- Er det noe galt? - De så bommen bli stengt foran oss.
I dag er det tirsdag. Ingen klok dag å foreta en slik reise.
- Meget uheldig, Mr. Fielding! - Godbole...
Jeg ville ikke gått glipp av dette for alt i verden.
Miss Sahib... Teen kommer.
For en lettelse etter Anthony.
Merkelig sted å lage mat.
Det er pinlig når folk jeg misliker, er hyggelige. Jeg liker ikke Mrs. Callendar.
Hun skal besøke en klinikk på veien opp til hulene. Vi drar om en halvtime.
Miss Quested!
- Er Mrs. Moore våken? - Ja. Men kom Dem inn.
Vær ikke bekymret! Se! Jeg er Douglas Fairbanks.
Hva er det som foregår der ute?
Vi er snart fremme. Nå skal jeg fortelle Dem om stigen.
Den store overraskelsen!
De kan ikke forestille Dem hvor beæret jeg er.
Det er som en reise tilbake i fortiden. Jeg er en mogul-keiser.
Av og til lukker jeg øynene og drømmer.
Jeg har praktfulle klær og rider til kamp bak Alamgir.
Han red også på en elefant.
Utrivelig sted. Men alt er godt planlagt.
Her er portvinen Deres.
De fineste hulene er høyt oppe, under Kawa Dol. Vi begynner her.
Guiden sier at alle må være stille.
Alle lyder lager ekko. Mange lyder skaper disharmoni!
Håper jeg klarer dette.
Da jeg var gift med Ronnys far, blamerte jeg meg i redselskabinettet.
- Hvilke redsler? - Vokskabinettet.
Han var konvensjonell, og det gjorde det verre.
- Det var ikke Stellas far? - Nei, han var ukonvensjonell.
Du store tid.
KAWA DOL!
MRS. MOORE!
- Går det bra med deg? - Ja da.
- Sikker? - Ja.
- Godbole nevnte ikke ekkoet. - Nei.
Og altfor mange mennesker. Vil du ha noe å drikke?
Som mange gamle mennesker-
- tenker jeg iblant at vi bare er flyktige vesener...
I et gudløst univers.
Hent litt vann til meg.
Takk. Jeg visste ikke at du var gått.
Vi bør komme oss videre før solen blir altfor sterk.
Tilgi meg. Jeg er svært trett, så jeg tror jeg blir her.
Det er mye bedre om dere fortsetter uten meg.
Mrs. Moore, det er ingenting å tilgi. Ja, det er temmelig bratt.
Og jeg er glad De ikke blir med, for De er oppriktig. Som en venn.
Jeg er Deres venn. Får jeg komme med et forslag?
Ikke ta med så mange mennesker denne gangen.
- Det blir svært trangt. - Nettopp. Vi tar bare med guiden.
Lurt. Og god fornøyelse!
Det er nesten som en luftspeiling.
Dr. Aziz... Får jeg stille Dem et personlig spørsmål?
De har jo vært gift?
Elsket De henne da dere giftet dere?
Vi hadde ikke sett hverandre før bryllupsdagen.
Det var arrangert. Jeg hadde sett et fotografi.
Hva med kjærligheten?
Vi var mann og kvinne. Og vi var unge.
Dr. Aziz... Hadde De mer enn én kone?
Én. En i mitt tilfelle.
Jeg er straks tilbake.
Miss Quested?
Miss Quested...
- Hva er hendt? - Elefanten bader.
Nei, noe annet.
Miss Quested...
- God dag, Mrs. Moore. - Mr. Fielding?
Beklager så meget. Alt i orden?
Har De sett miss Quested og doktor Aziz?
Nei, jeg kom nettopp, og jeg dør av tørst. Kommer straks.
- Så deilig at De kom! - Er det noe galt?
Nei da, men de gikk sammen med guiden for en time siden.
De kommer sikkert snart.
Fielding!
- Godt at jeg fant Dem. - Hvor er miss Quested?
Hun gikk ned til veien. Tror hun møtte Mrs. Callendar.
- Det lignet på hennes bil. - Ja, hun kjørte meg hit.
- Hvorfor kjørte hun med Mrs. Callendar? - Jeg vet ikke.
- Når skilte dere lag? Jeg forstår ikke. - Ikke jeg heller.
Jeg gikk for å ta en sigarett.
Da jeg kom tilbake, husket ikke guiden hvor hun var gått.
Så jeg lette i alle hulene, og da jeg kom ut av den tredje...
Jeg fant denne.
Og da... Jeg tror det var da jeg hørte bilen.
Jeg løp bort til kanten og så miss Quested gå inn.
Og så kjørte hun bort med Mrs. Callendar. Det er alt.
Og så denne...
Det er nok best vi drar tilbake.
Å, Mrs. Moore. Vår store dag er en katastrofe!
Jeg vil aldri tilgi meg selv.
Aziz er uskyldig. Det må ha skjedd noe annet.
Selvsagt har det skjedd noe annet. Dette er et farlig sted for nykommere.
Prøv å slappe av.
De vil snart komme til hektene.
Når vi har sett Mrs. Moore vel av sted, tar vi oss en skikkelig drink.
Her er vi. Litt av en sammenstimling.
Dr. Aziz. Jeg må dessverre arrestere Dem.
- Hva skal dette bety? - Jeg kan ikke uttale meg.
- La meg se arrestordren. - Den trengs ikke i dette tilfellet.
- Henvend Dem til politimester McBryde. - Ja, det skal vi.
- Det er en latterlig misforståelse. - Dr. Aziz. Vil De komme?
Vi har en lukket vogn.
I himmelens navn! Ikke oppfør Dem som skyldig. McBryde er grei.
- Men mine barn! Mitt navn... - Tøv! Vi kommer, Mr. Haq.
- Hva er det som skjer? - Vi har en bil som venter.
Det er kupeen til Mr. Fielding og dr. Aziz.
- Du får høre alt i bilen. - Jeg må snakke med dem.
Kom, mor. Jeg vet hva jeg gjør. Gjør plass!
Kom nå.
Ta armen min.
Fielding?
Jeg må snakke med Dem.
Vær så snill! Ikke gå fra meg.
Jeg kommer så snart jeg kan.
- Vil du så komme? - Aldeles ikke!
Det skjer noe forferdelig.
- Helt utelukket! Grotesk! - Beklageligvis ikke.
- Hvem kommer med beskyldningen? - Mrs. Callendar som så pikens flukt.
Og offeret selv.
Beskylder hun dr. Aziz for voldtektsforsøk? Hun må være gal.
- Slikt kan De ikke si. - Beklager.
Det må bero på en stygg misforståelse.
Ja, det beror på en misforståelse.
Jeg har vært her i 25 år.
Det ender alltid med katastrofe når engelskmenn og indere omgås.
Jeg hater disse festivalene! Jeg har alltid på følelsen at de vil utarte.
De får besøk.
Da drar jeg. På gjensyn i kveld.
Hun slo ham- med denne.
Det var slik hun kom seg unna.
- Da hadde han neppe tatt med beviset. - Det forbauser meg ikke.
De tenker på engelske forbrytelser.
Mentaliteten er en annen. Særlig overfor kvinner.
Jeg har sett i lommeboken hans.
Her er et brev fra en venn som driver bordell.
- Jeg vil ikke høre hans private brev. - De blir nok sitert i retten.
Vår respektable unge lege gjør avtaler med horer!
De har kanskje rett til å kaste stein, men ikke jeg.
Be dem vente.
Se der, ja. "Vakil Hamidullah og Mahmoud Ali. Juridiske rådgivere."
- Hvor er miss Quested? - Hos Callendars til hun er utenfor fare.
Hun har feber.
Dessuten er armene og bena fulle av kaktuspigger.
Det er fare for at de kan trenge inn i blodårene.
Da hun tumlet utfor, utløste hun et skred som stanset Mrs. Callendars bil.
Hun trodde det foregikk arbeid i fjellet. Så fikk hun øye på henne.
Hun hadde havnet i kaktuskrattet og begynte å få panikk.
- Kan jeg få snakke med miss Quested? - Hun kan ikke ta imot noen.
Callendar har dopet henne ned. Han er redd for sjokk.
- Ja vel. Men hva med senere? - Hva vil De med henne?
Jeg vil spørre henne om hun er helt sikker på at det var Aziz.
- Callendar kan spørre om det. - Det bør være en som tror på ham.
Har det noe å si?
Hun er omgitt av mennesker som ikke stoler på indere.
Jeg vil ikke svartmale situasjonen.
Men jeg tror de neste ukene vil bli ganske utrivelige.
Det vil jeg tro.
- Får jeg treffe Aziz? - Kun med dommerens tillatelse.
- Hvor må jeg henvende meg? - Til dommeren.
Ikke noe annet enn klær, sir. Men disse lå under senga.
- Meget nyttig. - Takk, sir.
Og jeg fant dette også.
- Det er hans kone. - Hvordan vet De det?
Han viste meg bildet. Hun er død.
Ja vel. Jeg må ta meg av rapporten. Jeg ser Dem vel i klubben lørdag?
Turton vil ha oss alle der.
Det er meget elskverdig å hilse på oss.
Sa Mr. McBryde noe da han fikk kortet?
Jeg bad om løslatelse mot kausjon. Ble han ergerlig?
- Spiller det noen rolle? - Det kan skade Aziz.
Tøv! Aziz er uskyldig. Alt vi gjør, må bygge på det.
Er De på vår side mot Deres egne landsmenn?
Det ser sånn ut. Best vi går et annet sted.
Vi har tenkt på hvem som burde forsvare ham.
Vi trenger en utenfra. En som ikke lar seg skremme.
- Har De hørt om Amritrao? - Mannen fra Calcutta?
- Vel ansett. - Anti-britisk. Frihetsbevegelsen.
Det bekymrer meg. Det ville være en politisk utfordring.
Da min venns private papirer ble båret inn, tenkte jeg at Amritrao er rette mann.
La oss ta det litt rolig. Vi er nødt til å vinne.
Hun kan ikke underbygge anklagen.
Hun har klaget over et ekko i hodet.
- Hvordan det? - Hun kan ikke bli kvitt det.
Det blir hun nok aldri.
Straks tilbake.
Det var stygt sagt.
Hva med dr. Aziz og det skrekkelige politiet?
Hysj, mor!
Jeg vil ikke tie! Aziz er helt åpenbart uskyldig.
Det kan du ikke vite.
Jeg er menneskekjenner. Han ville ikke ha gjort det.
Uansett må saken opp for retten nå.
Maskineriet er i gang.
Ja. Hun startet maskineriet. Og det lar seg ikke stoppe.
- De har det travelt. - Jeg må skifte og dra tilbake.
- Har De et lite øyeblikk? - Ja. Kom inn mens jeg skifter.
Jeg vil be om unnskyldning for i morges.
- Jeg håper ekspedisjonen var vellykket. - Har De ikke hørt det? Det er forferdelig.
- Aziz er arrestert. - Ja, hele skolen vet det.
En utflukt der slikt skjer, kan neppe kalles vellykket.
Jeg kan ikke si det. Jeg var ikke der.
Jeg vil ikke oppholde Dem. Men jeg trenger Deres hjelp.
Jeg skal snart forlate Deres tjeneste.
Jeg drar hjem for å lede undervisningen der.
Jeg vil opprette en skole, mest mulig lik denne.
Det jeg trenger råd om, er hvilket navn skolen bør få.
- Et navn på skolen? - Et passende navn.
Godbole, har De oppfattet at Aziz er i fengsel?
Men når De er mindre bekymret, kunne De jo tenke på det.
Jeg har tenkt på... Hvis De tillater:
Richard Fieldings skole.
Og hvis ikke: Keiserkonge Georg Vs skole.
Jeg har et spørsmål. Jeg trodde at De likte Aziz.
Bryr De Dem ikke om hva som skjer med ham?
Jo, men det er uvesentlig. Utfallet er allerede bestemt.
- Skjebne, karma... - Nettopp.
Vi er alle del av et mønster vi ikke kan forstå.
Hvorfor tok Mrs. Moore med miss Quested hit?
Hun skulle gifte seg med dommeren.
Eller for å dra til Marabar med dr. Aziz.
- Eller kanskje for å møte Dem. - Lyder besnærende.
- Men nå vil jeg bare hjelpe Aziz. - Beklager. Men intet forandrer utfallet.
Gjør ingenting. Stemmer det?
Min filosofi er at De kan gjøre hva De vil, men utfallet blir det samme.
Blir det kausjon?
De frykter at ditt nærvær kan føre til opptøyer.
Vi har nettopp fått telegram fra Calcutta.
Amritrao skal forsvare deg.
Les det.
- Hva er "erleggelse"? - Han vil ikke ta honorar.
God aften.
Det er ingen grunn til bekymring. Alt vil gå som normalt.
Ikke gå rundt med våpen.
Damene bør holde seg inne. Ikke snakk foran tjenerne.
Husk at en enkelt inder har forsøkt...
... er anklaget for voldtektsforsøk og vil bli stilt for retten.
Trommene er vel fra festivalen?
Jo visst. De vil nok dundre i vei i hele natt.
Jeg beklager. Jeg vil gjerne si noen ord før Heaslop kommer.
Han trenger vår støtte.
Han tenker på at han tillot utflukten. Og jeg ga uslingen fri.
Og det var en skremmende opplevelse for moren.
Heldigvis er offeret på bedringens vei.
Heaslop! Hyggelig å ha Dem her.
For Guds skyld, sett dere.
Her, Ronny! Kom og slå deg ned.
- Sitt ned, vær så snill. - Noen av oss ble sittende.
Det gledet oss å få rapporten om miss Quested.
Jeg mente ikke å avbryte møtet.
Jeg sa at De hadde avslått løslatelse mot kausjon.
Jeg vil tilføye at det visstnok er et medlem her-
- som har vært i kontakt med fangens advokater.
Jeg vil påpeke at man ikke kan bære kappen på begge skuldre.
Iallfall ikke i dette landet.
Jeg vil gjerne få si noe: Jeg tror dr. Aziz er uskyldig.
Jeg avventer rettens kjennelse.
Blir han funnet skyldig, forlater jeg India.
Jeg melder meg ut av klubben her og nå.
Hun er gammel. Glem ikke det.
Gamle mennesker reagerer aldri slik en venter.
De kan stelle til mye trøbbel.
- Hvordan går det? - Jeg bare hviler litt.
Det er så varmt.
Gid jeg kunne overtale deg til å utsette reisen.
Kan du ikke vente til monsunen?
Så mye å gjøre, og så liten tid til å gjøre det.
- Gjøre hva da? - Ordne ting. Treffe Stella.
Komme vekk fra dette sirkuset og inn i min egen hule.
Men i mellomtiden kommer rettssaken opp.
- Jeg vil ikke ha noe med den å gjøre. - Du er et viktig vitne.
Du lot Adela gå videre med ham alene.
Ingen bebreider deg.
Han iscenesatte det hele ved å skremme deg med ekkoet. Effektivt!
Du skjønner ikke hvordan det var der. Det gjør ingen i den dumme retten.
Jeg vil ikke snakke om det.
Kan du ikke i det minste bli til bryllupet?
- Så dere skal gifte dere? - Selvfølgelig.
Jeg bare lurte. Alt dette tøvet om kjærlighet.
Kjærlighet i en kirke eller hule. Som om det var noen forskjell.
- Jeg som lot meg hefte av bagateller! - Jeg skjønner ikke hva du mener.
Vi har aldri forstått hverandre.
Hva med Adela?
Jeg liker Adela. Hun har karakterstyrke.
Vil du ikke hjelpe henne?
Ingenting jeg kan si eller gjøre, vil forandre noe.
Er det slik du føler det, bør du reise.
Farvel.
Ta det med ro. Kjennelsen er avgjort på forhånd.
Det er ikke det. Det går bra.
De blir først innkalt i morgen. McBryde tar hele formiddagen.
Så er det Amritrao med sine knep og spill for galleriet.
Kom, vi er fremme.
- Skal De sitte her? - Jeg er inhabil. Min fullmektig overtar.
Og hvem er det?
Das er flink, Mrs. Turton.
Takk.
Den 3. april i år var miss Quested og Mrs. Moore -
- invitert på te hjemme hos rektor for colleget.
Det var her fangen møtte miss Quested for første gang. En nyankommet pike.
Han hadde aldri før vært i så nær kontakt med en engelsk pike.
Av hensyn til damene vil jeg nevne at fangen er enkemann.
Nå bor han alene.
Jeg vil senere komme med eksempler på hans mentalitet.
Før jeg gjengir forbrytelsen, vil jeg komme med en sannhet:
De mørkhudede rasene blir tiltrukket av den lyshudede.
Men ikke omvendt.
Selv når damen er mindre tiltrekkende enn mannen?
Jeg advarer tilhørerne og visse medlemmer av forsvaret.
Den pøbelaktige opptreden som ødela gårsdagens rettsmøte, -
- vil ikke bli tålt.
Vel talt, Das!
- Mr. McBryde. - Takk.
Jeg vil minne om min påstand: Fangen foreslo turen til hulene -
- i den hensikt å gjøre tilnærmelser til miss Quested.
Jeg har besøkt Marabar ganske nylig. Et utilgjengelig, øde sted.
Turen krever nøye planlegging og store utgifter.
Hulene er mørke, pregløse og uinteressante.
Bortsett fra et underlig ekko.
Et besynderlig sted for en vidløftig piknik.
Fangens venner skaffet alle tjenerne. Bortsett fra vitnet, Anthony.
Anthony var pålagt av Mr. Heaslop å holde seg ved damenes side.
Likevel ble han igjen.
I går innrømmet han å ha mottatt penger av fangen like før toget gikk.
Og her kommer Mr. Fielding inn.
Man ber oss tro at han kom for sent til toget -
- fordi en annen venn av fangen, Godbole, var opptatt med bønn.
Bønn! Etter en heftig diskusjon frafalt jeg hypotesen om -
- at press lå bak disse religiøse eksesser.
Jeg protesterer!
McBryde benytter anledningen til å gjenta injurien.
Protesten tas til følge.
Fangen måtte nå kvitte seg med en tredje hindring.
Denne damen led av klaustrofobi.
Fangen gikk inn med miss Quested og guiden. Den eldre damen gikk bakerst.
Der ble hun skubbet rundt av tjenere og innfødte.
Han mener Mrs. Moore!
Beskylder De min klient for mordforsøk? Hvem er det han snakker om?
Damen jeg møtte i moskeen: Mrs. Moore.
Mener De Mrs. Moore?
- Jeg akter ikke å innkalle henne. - Fordi De ikke kan.
Hun ble smuglet ut av landet fordi hun visste at han var uskyldig.
- De kunne ha innkalt henne selv. - De holdt henne unna oss.
Dette er engelsk rettferdighet. Dette er Deres britiske raj.
La oss bare få Mrs. Moore i fem minutter.
Min mor skulle være i Aden kl. 12 i dag.
Forvist av Dem!
Det er ikke et godt forsvar.
Jeg er ingen forsvarer. Og De er ingen dommer. Vi er slaver!
Hvis De ikke setter Dem, må jeg ta mine forholdsregler.
Bare gjør det. Denne rettssaken er en farse.
- Jeg går. Jeg ødelegger min karriere. - Mrs. Moore, hvor er De?
Vi vil ha Mrs. Moore. Mrs. Moore!
Farvel, min venn.
De har tatt Mrs. Moore!
Mrs. Moore!
Er det ikke underlig? Ganske fantastisk.
Jeg visste at de ville prøve noe sånt.
- Stakkars gamle Das! - Stille! Ro i salen!
Jeg ber om unnskyldning på vegne av min kollega.
Følelsene løp av med ham.
Mr. Ali må selv be om unnskyldning.
Jeg gjentar: Som vitne eksisterer ikke Mrs. Moore.
Verken Mr. Amritrao eller Mr. McBryde har rett til å gjette hva hun ville sagt.
Hun er ikke til stede og kan følgelig ikke si noe.
Du Herre, kjenner våre hemmeligheter. Lukk ikke ditt øre for vår bønn.
Vi skjenker hennes kropp til havets dyp.
Vi venter på oppstandelsen, når havet skal skjenke de døde tilbake.
Og jeg hørte en røst fra himmelen.
"Velsignet være de døde som dør i Herren."
Vil miss Quested komme fram?
Legg hånden på Bibelen.
... og intet annet enn sannheten.
Stille!
Tenk tilbake til det øyeblikk da De kom ut av hulen -
- og fant Mrs. Moore, sammensunket i en stol.
Gav hun noen forklaring?
Ekkoet hadde skremt henne, og hun var trett.
Fangen benyttet seg av dette og ba de innfødte om å bli igjen.
Han dro alene sammen med Dem og guiden.
- Ja, men det var Mrs. Moores forslag. - Hva mener De?
- Trengsel og dårlig luft plaget henne. - Hun ville spare Dem for påkjenningen.
Nei, hun ønsket oss god fornøyelse. Hun liker dr. Aziz.
Jeg tror jeg forstår situasjonen.
I går sa Mr. Fielding at Mrs. Moore var sjarmert av ham.
Det var mer enn det. Hun likte ham.
Dere hadde bare møtt ham to ganger før forbrytelsen.
- Kan det ha vært en impulsiv vurdering? - Det er mulig. Hun er slik.
De hørte forsvarets angrep på britisk rettsvesen.
Det er viktig at De forteller retten sannheten.
- Jeg ble oppdratt til å snakke sant. - Selvsagt.
- Jeg beklager. - Det er i orden.
Miss Quested. De gikk opp fjellsiden sammen med fangen og guiden.
Ja.
Ta den tiden De trenger. Og tenk tilbake.
Miss Quested?
Vi gikk opp fjellsiden... Er det noe galt?
Jeg tror at det delvis kan ha vært min skyld.
Vi stanset for å se ut over høysletten.
Jeg kunne knapt se Chandrapore uten Mr. Heaslops kikkert.
Jeg spurte dr. Aziz om han elsket sin kone da de giftet seg.
- Jeg skulle ikke gjort det. - Og hvorfor gjorde De det?
Jeg tenkte på mitt eget ekteskap.
Mr. Heaslop og jeg hadde nettopp forlovet oss.
Da jeg så Chandrapore så langt borte...
Da innså jeg at jeg ikke elsket ham.
Miss Quested. Dere fortsatte opp til hulene.
- Ja. - Hvor var guiden?
Han hadde gått i forveien. Han ventet på oss lenger oppe.
- Så gikk han for å snakke med guiden. - Jeg vet ikke om han snakket med ham.
Han forlot Dem og gikk i hans retning?
- Og hva gjorde De? - Jeg ventet.
De sa: "Jeg tror det delvis var min skyld." Hvorfor det?
- Jeg spurte ham om kjærlighet. - Og innførte en intim atmosfære.
Det var det jeg mente.
Takk skal De ha. Mr. McBryde.
Fortell nå retten presis hva som skjedde.
Jeg tente en fyrstikk...
Miss Quested...
Og fangen fulgte etter Dem?
Fangen fulgte etter Dem, ikke sant?
Kan jeg vente litt før jeg svarer på det?
Jeg er ikke...
Jeg er ikke helt sikker.
Hva behager? De er i hulen, og fangen følger etter Dem.
- Hva mener De? - Nei...
Hva var det? Hva er det De sier?
- Jeg er redd jeg har tatt feil. - Hva slags feil?
Dr. Aziz fulgte ikke etter meg inn i hulen.
Jeg skal lese forklaringen De underskrev ved tilbakekomsten.
Nei, Mr. McBryde. Det var jeg som snakket til vitnet. Og tilhørerne har å tie!
Miss Quested. Henvend Dem til meg. Husk at De forklarer Dem under ed.
Dr. Aziz...
- Jeg avbryter av medisinske grunner. - Stille! Vær så vennlig å sitte ned.
Trekker De anklagen tilbake, miss Quested? Svar meg!
Jeg trekker tilbake alt.
Fangen er løslatt uten en plett på sitt rulleblad!
Doktor Aziz er fri!
- Er De gal? - Nei.
Tispe!
Hva er det De har stelt til?
Miss Quested?
- Hvor har De tenkt Dem? - Jeg vet ikke.
De kan ikke vandre rundt i svime. Hvem kom De sammen med?
- Jeg kan spasere. - Galskap!
Dette kan utvikle seg til opptøyer.
Vi tar min vogn. Den er innelukket.
Richard!
- Jeg kommer tilbake. - Bli hos ham. Vær så snill.
Jeg kan ikke gå fra Dem her. Hva som helst kan skje.
- Der er den. - Gratulerer, sir!
Tusen takk! Gjør vei her.
- Hvor skal han kjøre Dem? - Jeg vet ikke.
Hva mener De?
Sett Dem inn.
Det var Mr. Fielding.
Og Mrs. Moore!
Hvorfor kom De med en sånn anklage for så å trekke den tilbake?
- Jeg burde vel takke Dem. - Jeg venter ingen takk.
Var det av medlidenhet?
Ekkoet er borte...
Jeg kaller lyden i hodet et ekko. Jeg har hatt det fra jeg kom.
Kan det hele ha vært en hallusinasjon?
Jeg tror at McBryde befridde Dem.
Han tok Dem med til hulen, skritt for skritt.
Og plutselig brøt De sammen.
Jeg trodde De mente at jeg hadde sett et spøkelse.
- Mrs. Moore tror på spøkelser. - Hun er en gammel dame.
Jeg mente bare at når vi blir gamle, vil vi så gjerne tro at de døde lever videre.
- For de døde lever ikke videre. - Jeg er redd for det.
Jeg også.
Ranjit? Han må være på tamashaen. Men jeg kan lage litt te.
Bare et øyeblikk.
"Annie Blair. Medpassasjer."
Jeg får ikke se henne igjen...
- Godbole. - Jeg hørte De var kommet tilbake.
Jeg drar til Kashmir i morgen for å ta fatt på pliktene som undervisningsminister.
Jeg kom for å si adjø.
- Kom inn. - Takk, takk.
Miss Quested...
Jeg ville gi Dem min adresse og en åpen invitasjon.
- Har De sett Himalaya, Mr. Fielding? - Nei.
Miss Quested fikk nettopp dårlige nyheter.
- Mrs. Moore? - Ja.
- Adressert til Dem? - Ja.
Hvorfor sendte hun det til Dem? Tillat meg en bemerkning...
Under disse omstendigheter bør vi la saken ligge.
Jeg er lei for det, men miss Quested er svært oppskaket.
Jeg ble sikkert nevnt under en samtale. Heaslop får nok beskjed fra selskapet.
- Ja vel. - Jeg sier det til Aziz i morgen.
Hamidullah vil sikkert holde fest i kveld.
Har De hørt om erstatningen?
Amritrao forlanger 20 000 rupier i oppreisning av...
- 20 000? - Pluss omkostninger.
Hvem kunne ane at Aziz ville bli reddet av sin fiende? Hva nå, Mr. Fielding?
For en gledens dag for Dem!
Jeg er inder-endelig!
- Hvor tok De henne med? - Tilbake til colleget.
Hvorfor?
Etter i dag hadde hun ingen andre steder å dra.
Heaslop, Turtons... Hun ble presset av hele det britiske raj.
Da hun innså at hun tok feil, torpederte hun saken. Modig gjort.
Noe imot at jeg setter meg?
- Hva skal De gjøre nå? - Hamidullah holder fest for meg.
Flott. Jeg mente nå som dette marerittet er over.
Jeg skal finne en annen jobb langt herfra.
I en indisk stat. Utenfor britisk India.
Og De?
Jeg drar trolig til England på en lang ferie.
Skal De reise på samme båt som henne?
Nei. Jeg kan ikke dra før etter neste semester.
Miss Quested drar så snart hun får billett.
Jeg forstår.
Godbole sier at Amritrao krever 20 000 i oppreisning.
Pluss omkostninger.
- Det vil ødelegge henne. - Hva med meg?
Fengsel, mine private brev opplest i retten, -
- min kones bilde besudlet av McBryde.
Bare fordi en ung pike fra England fikk for mye sol.
Og jeg vet hva De vil spørre om.
De vil be meg la henne slippe å betale. 20 000 rupier!
Går jeg med på det, kan britene si:
"Her er en inder som nesten var en gentleman."
"Var det ikke for hudfargen, kunne han ha blitt klubbmedlem." Var det derfor?
Svar meg!
Dere briter holder alltid sammen.
Jeg vil ikke ha mer å gjøre med noen av dere. Ikke med noen av dere!
Gå hjem og si at hun kan beholde pengene.
Hun kan bruke dem til å kjøpe seg en ektemann!
- Blir De med? - Jeg tror ikke det.
Dette er en stor ære, professor. Noe i veien?
Nei, nei...
De er framme ved pensjonatet i ettermiddag.
Hvor lenge har De visst om det?
- En måned, kanskje to. - Hvorfor har De ikke sagt det?
Man kan ikke si noe til noen som ikke er moden for å høre det.
Mr. Fielding skrev til Dem fra London og Bombay. De rev brevene i stykker.
Det er det jeg mener.
"Kjære Aziz. Jeg har noe å fortelle. Jeg skal gifte meg med en De kjenner."
Slutten på et tåpelig eksperiment.
Jeg har skapt meg et nytt liv. Uten engelskmenn.
Jeg skal ønske dem velkommen.
Men jeg blir opptatt med mine religiøse plikter i tre dager.
Han er kommet den lange veien for å finne Dem.
Kan De ikke la fortiden hvile og vise dem rundt?
Jeg har fått nok av å vise miss Quested India!
La oss stoppe litt...
Vi må komme oss videre.
Husbåten, sahib.
Hallo! Aziz!
Endelig! Jeg har lett etter Dem overalt.
- Barna Deres? - Ja.
Godbole sa vel hvor jeg var.
Han sier aldri noe uten at han er nødt til det.
Han fortalte bare at planene for George Vs skole var skrinlagt.
Det var meningen at jeg skulle inspisere den. Men her er jeg.
Jeg har besøkt skoler over hele landet. Vi var innom Chandrapore.
Huset Deres var blitt butikk.
Turton er pensjonert, Callendar har fått sparken.
Og jeg skal hilse fra Hamidullah.
Det var han som sa at De hadde flyttet hit. Så jeg skrev brev.
- Hvorfor svarte De ikke? - De ektet min fiende. Stjal mine penger!
Aziz! Forbered Dem på en overraskelse.
- Hva mener du? - Min kone er Mrs. Moores datter.
- Stella? - Miss Quested førte oss sammen.
For en blunder.
- Hvor er hun? - På gjestehuset.
De treffer henne i morgen. Hun må ta det med ro for tiden.
- Bærer hun Deres barn? - Ja.
Så Deres navn vil ikke dø ut likevel?
Mrs. Moore...
Mrs. Moore!
... og Stella tror at Marabars onde ånd er fordrevet.
Det tror jeg også.
Kjære miss Quested.
I kveld er det lysfest, og jeg skriver for å be Dem om tilgivelse.
At det skulle gå så lang tid før jeg satte pris på Deres mot!
Takket være Dem er jeg lykkelig her med mine barn istedenfor i fengsel.
Og takket være Dem, vil jeg gjøre gode gjerninger overalt.
Richard og Stella reiste i morges...
Farvel.
Jeg tror ikke at jeg får se dem igjen...